Mor? Er du vågen? Mor?
ZoZo? Hvorfor er du vågen? Det er for tidligt.
- Gå i seng igen. - Det kan jeg ikke. Olive er bange.
Mor.
Hernede.
Hvad laver du hernede?
Mor, jeg har sagt, at jeg ikke kan lide det babynavn.
Jeg hedder Zoe.
Og jeg gemmer mig.
Olive sagde, vi skulle gemme os. Hun drømte, at de fandt os.
Hvem gjorde?
- Ånderne. - Hov, hvad har vi lige talt om?
Vores nye regel.
Regel nummer fire. Vi må ikke tale om dem mere.
- Det var Olive. - Sig til Olive, at ingen har fundet os.
Far holder jo vagt. Vi er i sikkerhed her.
Okay, Olive?
- Mit smil sidder fast. - Hendes smil sidder fast.
Det betyder, hun ikke vil smile.
Hun er stadig bange.
Får Olive det bedre, hvis vi går ud og ser til far?
Bare rolig.
Sådan.
Kom.
Bare rolig.
Mor, se.
- Det er far. - Det ligner ikke far.
- Har vi haft mareridt igen? - Far.
Så så.
- Vi bad mareridtene forsvinde. - Ja.
- Hvorfor er du så bange? - Spørg Olive.
Nå, var det Olive denne gang?
Hvordan sover hun med de åbne øjne?
- Ikke være led. - Undrer mig bare.
- Hun vil have en rapport. - Så må jeg se noterne.
Mine briller, tak.
Tak.
Jeg begyndte at holde vagt klokken ti.
Klokken to lagde jeg syv kabaler. Vandt fire, tabte tre.
Tabte fire, vandt tre. Miss Zoe, du ser lige igennem mig.
Klokken fem løb nogle hjorte over os.
Og klokken seks om morgenen hørte jeg små skridt.
Der sandsynligvis tilhørte min lille bandit af en datter.
Udover det, ingenting. Intet rørte på sig, ikke engang...
- En ånder? - ZoZo.
Nej, ikke engang en...
- Du ved. - Og låsene?
- Holder de endnu? - Vil du tjekke?
- Må jeg? - Nej, Ray, hun skal ikke derop.
Hvad? Den lille abekat? Hun kan godt klare det.
Ja, mor. Jeg kender reglerne. Et: Aldrig larme.
- Ja. - To: Mist aldrig kontrollen.
Tre: Åbn aldrig døren. Fire: Tal aldrig om ånderne.
- Pas på, ZoZo, din sko. - Ja ja, mor.
Holder det?
Det holder.
Må jeg have bare tæer?
Nej, det går ikke.
Hvorfor ikke?
Fordi vi ikke er dyr, Zoe.
Det må du huske på.
Jeg kommer jo ikke udenfor.
Hvem har brug for det, når vi har solen med os?
Endnu en smuk dag, hva'?
Skal det markeres?
Ikke for hårdt. Du må ikke falde.
Ja ja, mor.
Okay.
- Hvor mange dage er det? - Bare tæl dem.
Der er 25 på en række. Hvor mange rækker?
En, to, tre, otte, ni. 12.
Og 25 gange 12 giver?
300 plus den ene, så 301.
Nemlig. De matematiktimer virker.
- Giv mig et kys. - Det betyder, at hun er sulten.
Lad os se. Vi har majsgryn...
...majs, kartofler, bønner.
- Og ferskner. - Ferskner.
Vi fik ferskner i går. Vi kan spise dem igen i morgen.
Men i dag skulle vi måske prøve noget med protein.
- Måske bønner. - Bønner er ulækre.
- Far. Bønner eller ferskner? - Nå?
Det ved jeg ikke.
- Ferskner. - Ferskner lyder godt.
Ray.
- Skal vi stemme? - Ray.
Hvem vil have bønner?
En stemme.
Hvem vil have lækre, søde ferskner?
Beklager, skat. To mod en.
Tre.
- Skaber Darlene sig igen? - Nej, hun er en sej pige.
Hun skal bare opmuntres lidt.
Sådan. Jeg sagde det jo.
Fersknerne er væk.
- Ikke sjovt. - Jo, de er blevet stjålet.
Gud. Det er 12 dåser.
Det er næsten to ugers rationer.
Er der ikke flere ferskner?
Nej. Noget må være blevet tiltrukket af sukkeret. Noget med tænder.
Hvad har sådan nogle tænder?
Nok en rotte.
Rotter kan ikke komme ind. Jeg tjekkede døren.
Døren er ikke den eneste indgang.
Kan ånderne også komme derind?
- ZoZo. - Kan de?
Nej, de er for store.
Men en rotte kan.
Hvis det er en rotte, er den her stadig.
Vi må holde udkig.
Vi må finde den, før den stjæler mere mad.
Og må skære ned på rationerne.
Far, de er allerede så små.
Jeg er ked af det, Zoe.
Det er jeg virkelig.
Spis så.
- Jeg vil ikke have bønner. - Regel nummer to: Mist aldrig kontrollen.
- Sæt ikke vreden fri. - Fem: Kald mig ikke ZoZo.
- Jeg ville have ferskner. - En tyv stjal dem, nu må vi ofre noget.
Jeg har ingenting. Jeg kan ikke engang gå udenfor.
Jeg har ikke andre venner end Olive, og hun kan kun sige fem ting.
- Hvad med os? - Hvad?
Du siger, du ikke har venner.
Er mor og jeg ikke dine venner?
- Du ved, hvad jeg mener. - Nej.
Du siger, du ikke har noget, men du har alt.
- Klart. - Ja. Se der.
- Hvor mange dage var det? - 301.
301.
Vi havde nær ikke klaret nogen dage.
Men da vi havde brug for det, fandt vi det her skjulested.
Og det har givet os mad, et hjem, et liv.
Måske er vi de eneste tilbage. De eneste, der har overlevet.
Så hver af de streger er et mirakel.
- Et mirakel? - Nemlig.
Og den her mad giver dig en dag mere.
Og så kan vi lave et hak mere, ikke?
Ja, vel.
Så de klamme, kolde bønner på din tallerken?
De er også et mirakel.
Hvis du spiser dine klamme mirakler...
...kan vi måske tage på udflugt.
- Udflugt? Virkelig? - Virkelig.
Men spis hurtigt, for jeg er færdig og vil have mere!
Forsigtig, far.
- Den skal stå der. - Okay. Sådan.
Otte.
Fem, seks, syv. Sylvias isbod.
Jeg åbner døren.
Døren er åben.
Klokkerne ringer over dig.
Og se, der står Sylvia bag disken.
Hun har det fjollede kræmmerhus-forklæde på.
Godmorgen, lille Zoe.
Og hun giver dig en af de små lyserøde skeer.
Og du løber din anden hånd langs det kolde glas.
Bag det kan du se bøtte efter bøtte af Sylvias friske, hjemmelavede is.
Det er tidligt, så hun har alle de bedste.
Havsalt og honning. Jordnøddeknas.
Og din yndlings, selvfølgelig.
Jordbærkage.
Er du der?
Er du glad nu?
Vi ses i morgen.
Du vinder.
Jeg vinder.
- Jeg vinder. - Alt ordner sig.
Det forsøger jeg at tro på, Ray.
Men fantasi-is er ikke nok.
Jeg holder hendes humør oppe.
Ja, det gør du. Men hvad sker der, når hun bliver syg?
Vi har alle sammen tabt os, og nu...
Nu må vi finde mere mad.
Rigtig mad. Jeg tager op til overfladen.
Nej, Ray.
- De leder efter os. - Jeg kan slås.
Det er jo selvmord.
Husker du, hvad vi lovede?
Zoe er vigtigst. Uanset omkostningerne.
Ingen har fundet os.
- Jo, en rotte. - Kun en rotte.
Skat.
Prøv at skifte indstilling.
Det her skjul kan være et fængsel eller et hjem.
- Bønner kan være bønner eller... - Mirakler.
- Hvorfor ikke? - Fordi jeg ikke er ni år, Ray.
Jeg forstår, hvad du prøver med ZoZo.
Men jeg tror ikke på mirakler.
- Ikke mere. - Det bør du.
Det her er vores liv nu, og vi må leve, så godt vi kan.
Hvad er pointen ellers?
- At overleve. - Det kan vi gøre...
...og samtidig leve.
Ray?
Hvad laver du?
Lever.
- Vi må være stille. - Slap af.
Vi ses i aften.
Hyg dig.
Mor! Mor! Hjælp!
Zoe!
Mor, far! De kommer!
Fantastisk. Fem og to.
- Fem divideret med to er... - To en halv.
Bingo. Nu må du flytte bilen.
Kom nu. Er det ikke sjovt til en forandring?
Det er stadig kedelig matematik.
Hvis det er kedeligt, hvorfor smiler Olive så?
Det er hendes falske smil. Det er derfor, hun ser lidt... du ved.
Uhyggelig ud? Det mente jeg ikke, skat.
Hun trænger bare til et bad.
Lad os tage en omgang mere-
- og tage en pause, ikke?
Okay.
Mor? Tror du, at far har ret?
- I hvad? - Du ved...
Om at vi tre er de sidste, der er tilbage.
- Periskopet? - Nemlig.
- Hvad skal jeg? - Hvad tror du?
Du skal kigge derop.
På overfladen?
Det troede jeg, at jeg aldrig, aldrig måtte gøre, ellers var jeg død.
Ja, men jeg prøver noget nyt i dag.
Hvad?
At slappe af.
Hvad så du så?
Ikke noget. Skolen. Legepladsen.
Ikke noget.
Far har ret. Der er kun os.
- Os og Olive. - Kan du se os og Olive?
- Nej. - Kan du se døren?
- Den er dækket til. - Nemlig.
Da vi kom herned, skjulte mig og far jo døren, ikke?
Så ingen kunne finde os.
- Og? - Og...
Bare fordi, man ikke kan se noget, betyder det ikke, det ikke er der.
Nogle gange er sandheden skjult.
Tror du, vores venner er derude?
Men bare gemmer sig ligesom os?
Måske. Det ville de være nødt til.
Fordi ånderne jager dem?
ZoZo.
Ja, ånderne ville også jage dem.
De hader os meget, ikke? Når de jager os sådan.
Jeg ved ikke, om det er had. Det er bare...
De er anderledes. De er bange for os, ligesom vi er for dem.
- På grund af det, der skete den dag? - Ja.
- Du sagde åndere. - Ja.
Tyven.
Han er tilbage.
Lad være med at kigge.
Hej.
Hvad er der galt?
Det er tyven.
Den skiderik.
Jeg dræber den. Pas på, den ikke løber væk.
Nej, jeg gør det.
- Nej, mig. - Vi kan ikke alle gøre det.
Kan du huske den thanksgiving hos tante Cathy?
Med den vilde pungrotte i baghaven?
Hvem tog sig af den?
- Kan vi spise den? - Stille.
- Tag den, far! - Pokkers.
Far!
- Den stikker af! - Ja.
Far!
Mor!
Det var for sejt.
Sejere end da far dræbte pungrotten?
Helt klart.
Hvad er det?
Tilbage, tilbage.
- Sluk den, far. - Den springer. Tilbage!
- Den brænder Kingsville. - Vi slukker det. Bliv her.
Bliv her.
Ikke igen.
Kom nu, Ray!
Ray! Hjælp mig!
- Forsigtig! - Hun klarer det.
Ray, kom nu!
Jeg sagde, hun var sej. Gå tilbage.
ZoZo! Jeg sagde, du skulle blive!
Jeg kan ikke se noget.
Vent.
Hvor er ZoZo?
- Zoe? - ZoZo?
ZoZo? ZoZo?
- Hej. - Hvad laver du?
- Blev du brændt? - Jeg er bange.
Det skal du ikke være. Vi har slukket ilden.
Ingen kom til skade. Olive har det også godt.
Hun er kun lidt beskidt.
- Alt ordner sig. - Nej, far.
Det ordner sig ikke.
De ser os.
Hvem?
Ånderne.
Gud.
Godmorgen, bacon.
- Hvor er den lille kok? - Ovenpå at gøre sig klar.
Stadigvæk? Hvor lang tid tager det at tage badedragt på?
Lang tid, når man vil imponere Joey.
- Joey? - Ja, han kommer med.
Joey Neary, naboen?
- Synes du ikke, han er nuttet? - Han kan dårligt binde sine snørebånd.
- Det synes jeg. Joey Neary... - Du har også været ung og forelsket.
Ja, men vi var vokset fra vandpistoler.
- Ikke godt. - Hvorfor sagde du det ikke?
- Hvad? - At Joey skal på ferie.
- Vi skulle lege Marco Polo. - Jeg talte med Jillian.
Vi skal ikke bruge den.
- Vi skal af sted. - Lad det ligge.
Vi har, hvad vi skal bruge.
Kom nu.
- Ted? - Godt.
- Jillian? - Hvad mere?
- Er alt i orden? - Jillian?
- Hvad sker der, Joey? - Jeg vil ikke af sted.
- Hvorfor skal I det? - Ham fra rådhuset.
Han sagde, at virussen gør folk onde.
- Hvilken virus? - Kom nu.
- Jillian, hvad skal I? - Ikke tid.
- Hvad sker der? - Tag Zoe med langt væk.
- Kom nu. - Sig til Zoe, at jeg er ked af det.
Ted.
Hvor skal folk hen?
Jeg henter den.
Pak det, jeg kommer tilbage.
Ånderne. De ser det, gør de ikke?
Gør de ikke?
Måske er det for mørkt til at se røgen.
Måske.
Kan du se røg?
Husk regel to, Claire. Bevar roen.
- Bevar altid kontrollen. - Jeg tænker.
Alle i nærheden har set røgen.
Ånderne kommer efter os.
- Lad lige mig og mor tale. - De finder os.
- Som Olive drømte. - Nej.
- Måske. - Stop.
Hvad skal vi gøre?
Ingenting. Hvis de ser røgen-
- hvilket jeg ikke tror, så er den væk, når de når frem.
- De ved ikke, hvor den kom fra. - De ved, vi er her.
- De gennemsøger området. - Lad dem bare.
De har gennemsøgt det mange gange uden at finde os.
- De finder os heller ikke nu. - Far har ret. Vi er stadig i skjul.
Jeg har jo tjekket.
Hvem er enige i, at vi er i sikkerhed?
- To mod en. - Tre.
Hvad er der galt, mor?
- Træet er brændt. - Og hvad så?
Brændt træ giver aske.
Vi er ikke i skjul længere, vel?
- De opdager det ikke. - Vil du risikere det?
- Vi har intet valg. - Dæk asken til.
Hvordan?
Vi skal derop.
Hvad med den tredje regel? Åbn aldrig døren.
Nogle gange må regler, selv mors regler, brydes.
Hvis du hører noget, andet end mig og far-
- så lås døren bag os. - Hvad?
Nej, jeg går med. Jeg hjælper.
- Aldrig i livet, ZoZo. - Zoe.
- Jeg er ikke nogen baby. - Jeg beskytter dig.
Hvad, hvis du skal beskyttes? Jeg kan godt slås.
Nej. Reglerne gælder for dig.
Hvad der end sker-
- og hvad du end hører, må du ikke åbne døren.
- Jamen... - Det skal du love mig.
Lov mig det.
Jeg lover det.
Vi må skynde os. Jeg vil højst være oppe tre minutter.
Tre minutter.
Okay.
De går den vej, Olive. Kom.
Jeg ved ikke, hvor de er.
Det er bare dem, Olive. De har det godt.
Mor, far! Pas på! Bag jer!
Mor! Far! Skynd jer!
Far!
Mor! Far!
Far!
Mor!
Far!
Du skulle jo blive indenfor.
- Jeg så! - Rolig. Vi kan ikke forstå dig.
Åndere.
Pas på!
Det er bare en hjort, Zoe.
Ikke noget at være bange for.
Det er bare Bambi.
- De så bange ud. - Nej, nu er du fjollet.
Hun har ret, Ray. De løber deres vej.
De løber væk fra noget.
Vi må ned i beskyttelsesrummet igen.
Forsigtig.
- Hvad er der? Så du noget? - Stille.
Hvad er der, far?
Fodtrin.
- Kun en. - Hvorfor?
- De er altid kommet i grupper. - Det ved jeg ikke.
Måske var det kun ham, der så røgen.
Han er på vej imod os.
ZoZo, vi skal være stille. Regel nummer et: Aldrig larme.
- Jeg prøver. - Prøv mere endnu.
Ellers finder han os.
- Forstår du det? - Zoe, Zoe.
Zoe, kom her.
Sæt dig ned.
Skal vi smutte herfra? For se, hvad jeg fandt.
I den bil...
...kan du rejse, hvorhen du vil.
Hvor som helst i verden.
Når som helst.
- Hvor vil du hen? - Min seng.
- Ja. - Min gamle seng.
Ja.
Godt valg. Okay.
Du falder sammen på din seng.
Træt efter en lang dag.
Og du trækker den varme, lyserøde dyne helt op til øjnene.
Og du holder om alle dine tøjdyr.
Plysbjørn, Rapand, Lise Larve.
Kys dem godnat.
Du kan mærke blæseren på dit natbord blæse en mild brise i dit hår.
Og så ser du op i loftet-
- hvor vi har hængt de selvlysende stjerner.
De skinner for dig.
Så der altid er lys.
Selv når du sover.
Selv når du drømmer.
Er du der?
Ja, jeg er der.
Kan du se stjernerne?
Giv slip.
Mit smil sidder fast.
...fast... fast... fast.
Rolig, skat.
Rolig, skat, det skal nok gå.
Han kommer ikke ind, vel?
Døren holder, ikke?
Han er for stærk!
Vi må blokere døren med noget.
- Noget stærkt. - Afsted!
- Nej! - Sig, far skal skynde sig.
- Far, skynd dig! - Det gør jeg!
- Mor? Er du okay? - Jeg har det fint. Bliv dernede.
Far, skynd dig!
Ray!
- Han er næsten igennem! - Hold ud.
- Far! - Pas på!
- Giv mig røret! - Sæt det fast.
Pas på, mor!
Pas på, Claire! Dø! Dø!
Ray!
Ray! Ray!
Ray! Han kommer ikke ind. Det holder.
Det gør det. Okay? Okay.
Skat.
Holder den?
Den holder.
Han er stadig deroppe. Hvorfor går han ikke?
Hvorfor går han ikke bare sin vej?
Det ved jeg ikke.
Han er ude på noget.
Hvad skulle det være?
Hvorfor står han stadig deroppe?
Det er det, han gør.
- Han venter. - På hvad?
Resten af dem.
Se, der er det.
Vandtårnet derovre. Kan I se det?
- Så er vi ude af Kingsville. - Og i sikkerhed?
- Fra de syge folk? - Ja, i sikkerhed fra de syge.
- Hvorfor er de på vej tilbage? - Det ved jeg ikke.
I sagde, vi ikke kunne blive. At det var for farligt.
Måske er det okay.
- Tror du det? - Det ved jeg ikke.
Vi må kunne finde noget.
Måske på AM-båndet?
Ray, pas på!
Alle i Kingsville skal vende hjem-
- indtil udbruddet er under kontrol.
Dette er en karantæneordre udstedt af guvernøren.
Det er for jeres egen sikkerheds skyld.
Gentager: Alle i Kingsville skal vende hjem-
- indtil udbruddet er under kontrol.
Dette er en karantæneordre udstedt af guvernøren.
Det er for jeres egen sikkerheds skyld.
Hvad er karantine?
Karantæne.
Det betyder, at de ikke lukker os ud.
Er vi fanget herinde?
Seruminstituttet samarbejder med nationalgarden for at...
Far, de er her.
Darlene holder ikke.
Vi skal bruge noget andet.
Løb!
- Zoe ind på værelset! - Vent!
Det holder ikke længe.
Ray, hjælp mig!
- Hvor længe holder det? - Nogle minutter.
- Vi må ud! - De blokerer døren.
Mor, far. Døren er ikke den eneste udgang.
Periskopet.
- Vi passer. - Jeg ved ikke med dig.
Jeg klarer mig.
Fri bane. Hent ZoZo.
- Klar? - ZoZo!
- Kom nu. - Ray, nu.
- Pas på hovedet. - Nej.
- Har du hende? - Ja.
Hun er oppe, Ray. Kom.
Jeg kan ikke.
Kom nu.
Smid den! Hold fast!
- Åh Gud. - Far? Far!
- Er du okay? - Jeg er okay.
Jeg er okay.
- Ray! - Husk vores løfte.
Zoe er vigtigst.
Kom så. Kom så!
Ray! Ray!
Nej, far! Far! Far!
Far!
- Nej! Far! Slip mig! - Vi kan ikke gøre noget.
- Vi kan hjælpe! - Jeg lovede at beskytte dig!
- Jeg lovede det! - Jeg er ligeglad!
- Jeg lovede det! - Jeg hader dig! Hader dig!
- Det er okay. Det er okay. - Slip mig.
Det er okay.
- Vi er nødt til at løbe. - Hvad?
Løb!
- Olive! - ZoZo, kom tilbage!
Løb!
- Er du okay, skat? - Ja, jeg er okay.
Kom.
Hvor er vi?
Hvor det hele begyndte.
- Hvad gør vi? - Bliv ved med at løbe!
Ånderne kommer!
Hun drømte, de fandt os.
De leder stadig efter os.
De hader os meget, ikke? Når de sådan jager os.
- De kommer altid i grupper. - Jeg kan slås.
- Det er selvmord. - Hvad er karantine?
- Det betyder, at de ikke lukker os ud. - Ånderne.
Slip os fri!
Slip os fri! Slip os fri!
- Test dem. - Slip os fri! Slip os fri!
KARANTÆNE
INGEN UDGANG
Mor, det er et jordskælv.
Nej, skat. Det kan det ikke være.
Der er ingen jordskælv i Kingsville.
Hvorfor behøver sundhedsstyrelsen militærfly?
De vender om.
De sagde jo, vi skulle tage tilbage til byen.
Mor, far, de kommer.
Vi må væk herfra!
Nej! Det er for langt at gå!
- Skolen! Det er et beskyttelsesrum. - Hvad?
- Er det sikkert? - Mere end her.
Kom nu!
- Vi må af sted. - Kom så.
- Hvor? - Dér!
- Hvor er døren? - Dér.
- De kommer! Skynd dig! - Ray! Skynd dig!
Kom så. Jeg har dig.
Claire, kom nu.
Claire!
Er du okay? Claire, er du okay?
Ja, jeg er.
- Og jer? - Ja.
Ja, vi... Vi er okay.
Vi er okay.
De har jo alt her.
Se al den mad.
Zoe.
Se lige her.
Der er...
- Der er bøger og spil, og... - Far?
Legetøj... Ja?
Hvor længe skal vi blive her?
Det ved jeg ikke.
Forhåbentlig ikke så længe.
Vi skal bare vente, til de har ordnet det. Og så...
Skat...
Det deroppe var en fejl.
Det var en frygtelig, frygtelig fejl.
Det var ikke nogen fejl.
Jeg skar mig på døren.
Virussen må være luftbåren. Vi er smittet.
Slip os nu fri. Slip os nu fri.
Samarbejd og svar på mine spørgsmål, så hjælper jeg jer.
- Forstår I det? - Ja. Ja.
Hvor længe har I været nede i det rum?
Siden begyndelsen.
Kom I i kontakt med andre?
- Der var kun os. - Far siger, vi er de sidste.
Zoe. Jeg har en lille pige på din alder.
Det er synd og skam.
Nej.
Hvad gør I? I ville hjælpe.
- På min ordre. - I rører hende ikke.
I rører hende ikke! I rører hende ikke!
- Rør hende ikke! - Mor! Mist aldrig kontrollen!
- Væk! - Det er for farligt!
Hold jer væk.
Regel to: Mist aldrig kontrollen.
Hold jer væk.
Glem ikke regel to, Claire. Bevar kontrollen.
- Bevar roen. - Lad ikke vreden tage over.
Nej! Nej! Nej!
De er anderledes, så de er bange for os.
- Vi er ikke dyr. - Nogle gange er sandheden skjult.
Far!
- Kom så! - Dræb ham!
Alle poster, her er Ekko 1. Målet er sikret.
- Hvor mange døde? - Fire. To er fikseret.
Heli, reaktionsstyrke er langt væk. Afvent.
Assistance undervejs.
Stop! Du behøver ikke dræbe ham.
Vi er...
Husk regel to, ZoZo.
Du kan stoppe det. Du kan stoppe, ZoZo.
Du kan stoppe det, Zoe. Nemlig. Kom tilbage.
Kom tilbage til mig, Zoe.
Sådan, ja.
Hej.
- Mor? - Ja. Det er mig.
- Du reddede mig. Beskyttede mig. - Jeg ved det.
- Du kaldte mig Zoe. - Ja. Kom her.
Kom, vi må af sted.
Forsigtig.
Du er såret. Her.
Tak.
Hvad gør vi med ham?
Lader ham leve.
Mor. Se der.
Far.
Jeg elsker dig.
Far.
Jeg går ikke fra dig.
Og hvis... Jeg går ikke langt væk.
- Nej... - Du kan besøge mig.
Ja.
Tage på udflugt.
Nej...
Far.
Er du der?
Nej, far.
Nej. Nej.
Vi kan ikke blive her, skat. Vi må afsted.
- Hvorhen? - Vi må skjule os.
Mor. Mor.
Er du vågen?
Mor. Mor.
Zoe? Hvorfor er du allerede oppe?
Gå i seng igen.
Det kan jeg ikke. Olive er bange.
Hvad er der?
- Hvad med Olive? - Vi hørte noget.
- Der kommer en ånder. - Nej.
Du havde bare mareridt igen.
Hurtigt, skat.
Marco! Marco!
Polo?
Joey Neary?
Jeg fandt dig.
Hvem er dernede?
Joey, hvor har du været?
Gud.
Ted.
- Er de alle anderledes, ligesom os? - Ja.
Men det er normalt her.
Kom.
- Kan du se den? - Se hvad?
Solen.
Så er det 302 nu. 302 dage.
Ikke dage.
Oversat af: Hanne Arnold